Михаил Лермонтов
Аз вървя в пътеката самотен…

Превод от руски: Мария Шандуркова, 2013

chitanka.info

Аз вървя в пътеката самотен;

белокамен път в мъгла блести;

нощ пустинна се заслушва в Бога

и звездата на звезда шепти.

В небесата — чудно и спокойно!

Спи земята в ореола син!

Що ми е тъй трудно и тъй болно?

Чакам ли? Жалея може би?

От живота си не чакам нищо

и не жаля миналото аз;

свободата и покоя искам!

Да забравя всичко и заспя!

Ала не в съня на гроба хладен…

Бих желал навеки да заспя,

тъй, че в мен да дремят сили млади,

да въздиша тихичко гръдта;

всяка нощ и всеки ден да милва

моя слух любовния рефрен,

а над мене да шуми неспирно

тъмен дъб, приведен и зелен.

1841

Превод: 29.01.2013 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.